Aktuelt / Utdanning
Studentbygget teststasjon
Studenter ved AHO bygger teststasjon for Oslomet. De ble overrasket over hvor lite tilrettelagt arkitekturen var for testing under pandemien.
Studenter ved AHO bygger teststasjon for Oslomet. De ble overrasket over hvor lite tilrettelagt arkitekturen var for testing under pandemien.
![10 mennesker inni et stilas og trekonstruksjon. Foto.](https://arkitektur.no/media/mtalb4ba/0-stillas-oslomet-3.jpg?width=1000&height=1000&v=1d91f77dc463c20)
AHO-studenter og -lærere ved kurset «Field Stations: Lightweight Architecture» bygger teststasjon på campus hos Oslomet. Fra venstre: Maria Roca Grau, Lina Broström, Ane Sønderaal Tolfsen, Andrea Pinochet med baby Aksel Pinochet Vatn, Einar Helander, Guillem Molas Rovira, Mateusz Pietryga, Anna Eastwood, Ask Holmen, Romane Maudru. Ikke tilstede: Kathrine Egerdahl og ingeniør Ugo Ribeiro.
Foto: Torbjørn Tumyr NilsenEt stilasaktig bygg er i ferd med å reise seg midt på campusområdet til Oslomet på Bislett i Oslo. Studentene Mateusz Pietryga, Ask Holmen og Anna Eastwood, fra Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO), er i ferd med skru sammen de indre veggene i universitets nye teststasjon for covid19.
– Denne paviljongen er et resultat av de ganske dårlige forholdene sykepleierne, som testet her på Oslomet, jobbet under. Vi visste vi skulle bygge en teststasjon, men det var overraskende å oppdage, da vi snakket med sykepleierne, hvor lite tilrettelagt arkitekturen rundt testingen har vært. En periode brukte de bare et telt, mens andre ganger var det i en campingbil, forteller student Pietryga, mens han skrur inn skruene i reisverket til den indre strukturen til teststasjonen.
Ønsket å bidra
Alle de tre studentene tar masterkurset «Field Stations: Lightweight Architecture», som er ledet av Andrea Pinochet, arkitekt, ingeniør og førsteamanuensis ved AHO; Lina Broström, arkitekt og universitetslektor ved AHO og Ane Sønderaal Tolfsen, arkitekt og universitetslektor ved AHO. Kurset konsentrerer seg om små, fleksible, midlertidige strukturer.
Begrepet «lett arkitektur» i tittelen på kurset, sikter til både en ren fysisk letthet, men også letthet i form av lette klimafotavtrykk – samt at konstruksjonene skal ha en «lett å sette opp og ta ned»-funksjon.
– Alle materialene vi bruker i denne testboksen er derfor prefabrikkerte og ferdigkuttet. Stillasdelene er leaset fra en giver (Layher). Det betyr at de kan demonteres og brukes på nytt et annet sted, sier Pinochet, som også driver arkitektpraksisen +groma.
– Størstedelen av materialene i prosjektet er funnet på finn.no og er restmaterialer fra andre byggeprosjekter, forteller Sønderaal Tolfsen.
![3 studenter skrur på et stilas. Foto.](https://arkitektur.no/media/ul4j20yn/2-arbeid-pagar-oslomet.jpg?width=800&height=1000&v=1d91f780b88edc0)
AHO-studentene Mateusz Pietryga (t.v), Anna Eastwood og Ask Holmen er i ferd med å sette opp de indre veggene i teststasjonen på Oslomet. Einar Helander, delvis skjult bak planken.
Foto: Torbjørn Tumyr NilsenArkitektur mot tabu
Tidligere utgaver av kurset har ikke bunnet ut i et fysisk bygg, men midt i pandemien kom imidlertid både studenter og undervisere frem til at de ønsket å bidra – og da ble idéen om en teststasjon unnfanget.
– Vi har jobbet med ideer om slik arkitektur tidligere. Det har handlet spesielt om hvordan arkitektur kan diskutere et bærekraftig forhold mellom mennesker og natur. Med pandemien tenkte vi det ville være fint å gjøre det samme, men samtidig bygge en konkret installasjon og utforske hvordan vi kunne bidra i den alvorlige situasjonen vi var oppi, sier Andrea Pinochet.
Plasseringen av teststasjonen er også en viktig del av prosjektet, forteller hun.
– I begynnelsen av pandemien var det mye angst og skam forbundet med sykdommen – og også med testingen. Denne stasjonen, og plasseringen midt på campus, er derfor også en slag feiring av det å teste seg, når det trengs. Det blir en måte å vise at arkitekturen kan være med å bryte ned fordommer mot sykdom – eller andre tabuer i samfunnet.
Sikkerhet og logistikk
For studentene har det vært interessant å fordype seg i utfordringene de oppdaget ved de første teststasjonene som ble etablert.
– Pandemien kom plutselig og det var ikke tid til å få til gode arbeidsforhold for testing med en gang. Problemer med plass, organisering, logistikk, hygiene og manglende sikkerhet har preget de mer provisoriske stasjonene. Men denne paviljongen er et forsøk på å svare ut de problemene, forteller Anna Eastwood.
Sykepleierne ved Studentsamskipnaden (SiO Helse) og sykepleierstudenter ved Oslomet har også vært direkte involvert i utformingen av paviljongarkitekturen.
– De har forklart oss sine behov med tanke på smittevern, rene og skitne soner og logistikk. Gjennom kontakten med sykepleierne, har vi forsikret oss om at det vi bygger faktisk kan brukes, forklarer Pietryga.
– De kom også med innspill om egen sikkerhet og hvor viktig det var at de følte seg trygge i testsituasjonen. Flere hadde opplevd truende oppførsel, da er det viktig med en arkitektur som skaper trygghet, forklarer Holmen.
– Hvordan er det å jobbe med noe som er så viktig for samfunnet?
– Det er et ærefullt oppdrag som arkitekt å kunne bidra til omgivelsene våre, enten det er skolebygg, boliger eller mindre prosjektet som dette. Vi håper prosjektet kan bidra til å vise hvordan arkitektur kan være et godt verktøy i vår felles samfunnsevolusjon, sier Ask Holmen.
![Plan av teststasjon, men piler for å forklare. Illustrasjon.](https://arkitektur.no/media/edqbgqlw/3-210611_floor-plan16.jpg?width=1600&height=1200&v=1d91f7848adda30)
Gulvplan for teststasjon bygget på Oslomet av studenter ved AHO. Planen er utformet med tanke på smittevern, rene og skitne soner, sikkerhet og logistikk, forteller studentene.
Foto: Studenter ved AHOPraksis i praksis
Tre dager på Oslomet med nærmere tolv timers arbeidsdager, har det tatt de totalt åtte studentene og tre lærerne å fullføre stasjonen. Planen er at testasjonen skal stå ferdig i løpet av neste uke. Den er bygget for å stå i ett år, og kan også bli brukt til vaksinering, og når det blir aktuelt, for multimedia-projeksjoner eller andre aktiviteter i helgene. Den kan i tillegg tas ned og skrus fra hverandre og alle delene, helt ned til skruene, kan brukes på nytt.
– Dette er eksempel på den «lette arkitekturen» vi etterstreber i kurset. Det er viktig for oss å undervise om materialenes egenskaper‚ og gjennom det lære å praktisere bærekraftig byggemetoder. Som arkitekter idag er det essentiellt å reflektere rundt hvordan vi bygger og være mer kritiske til materialene vi vanligvis har valgt å bygge med, sier Lina Broström, som er arkitekt og avdelingsleder i Tyrens ved siden av å undervise.
At de alle tre både underviser og er praktiserende arkitekter er en viktig del av kurset.
– Det speiler på en måte kursets viktigste mål, nemlig øvelsen på å praktisere, eller «practice practice», som vi kaller det for – øve på å drive kontor og være byggende arkitekter, sier Ane Sønderaal Tolfsen, som selv driver Studio Lon.
Også studentene virker å sette pris på denne øvelsen i øvelse.
– Det har vært givende å prøve alle hatter i et slikt prosjekt. Det har også vært utfordrende å jobbe nærmest uten budsjett, men vi har lært veldig mye, sier Anna Eastwood.